![Bone parkas](images_bone/bone_parkas.gif)
mano dalele gyvenimo
pati mylimiausia is savo augintiniu per 10 gimtadieni gavau suniuka vardu DIDI. Labai ta kar apsidziaugiau. Dar pamenu kaip mes dukdavome. Jis lodavo is padukimo ant manes. Tada jis buvo penkeriu menesiu. O dabar kaip greitai uzaugo. Jau jam 8 menesiai. Per ta laika buvo visko. Ne tik draskymu,atliktu ismatu namuose bet ir duobiu rausimas. Tai nieko baisaus. Jugi visi sunys sitaip daro. Jau jis buves net penkis kartus pas veterinara. Tai ausytes uzdegimas ar kokia kita nelaime. Jo veisle foksterieras. Kai as su juo neuzsiiemu jis liudi. Kai as duduoju jis kartu kaukia. Kai as sergu jis ateina atsigula ant manes ir inkscia. Lyg jis mane atrodo suprastu. Kai su mama ir teciu susipykstu jis vel ateina prie manes. Tiesiog jis draugiskas. Bet kai atsirado kompiuteris su juo mano laikas sumazejo. Per kompiuteri supratau kad suo mane nors mato bet pasiilgo manes. Jis vis bamdo uzsiropsti ant manes kai as bunu prie kompiuterio. Maziau pasivaiksciodavome ir taip dabar yra. Tevai sako kad jis kai ikalintas. Net gi kartais del jo susipykstame. Jai ir tevai pykstasi tarpusavyje jis viska supranta. Pradeda loti ir sokineti ant ju. Kai pargriztu jis taip dziaugiasi. Nemoku paaiskinti. Susisuka ir baronka ir sokineja. Ji kartais vadinam razinka. Toks juokyngas vardas :D. Jis labai megsta pasisildyti prie peciaus. Jai tetis uzmes malka jis atleks ir prades dziaugtis. Megsta viska tampyti. Pamenu kai grizome is ligonines su mama buvo siuksliu kibiras apverstas ir kiausiniu lukstai buvo isnesioti po visus namus. Ta karta kai ji pamaciau apsiverkiau is jo grozio. Ir kai ta pirma karta jis pradejo loti buvo nuostabu!!! Tada tevai manes pagailejo ir ji nupirko. Ta karta jis buvo toks lengvutis bet nesvarus. Man nepriziuretas buvo ir toks mazas. Buvo siektiek blusu ir kol jas isnaikinome... bet lengvai pripratinome kad nedarytu namie reikalu kuriuos butina atlikti. Bet keisciausia tai kad jis mano mintis net gi skaito. Taip atrodo. Viena karta buvo nutrukes pavadelis ir jis nuo manes bego i kita puse. Tada sirdis mano pradejo greiciau plakti ir pravirkau. Galvojau ar as ji pagausiu? Ar neprarasiu jo? Tada pasileidau paskui ji begti. Tuo matu valgiau obuoli ir as ta obuoli sveiciau jam bet jis nesustojo. Galvojau jaigu jis pabegs ir nepagausiu? Kas tada bus? Ka as veiksiu be jo? Bet siaip netaip pagavau. Apsiraminau. Jis bego pas savo meile chihuahua veisles sunyte tika. Jis ja isimylejas iki ausu. Bet tika jo neprisileidzia. Antras kartas buvo toks kad pralindo pro tvora. Ta karta mama ji pagavo. Jau daug kartu per uzpakaly jis gavo. As labia verkdavau o tevai jo negailedavo. Jis ateidavo pas mane ir ziuredavo lig verkiantis I mane, prisiglausdavo ir inksdavo is skausmo. Is skausmo kurio nebuvo patyres. Kiek kartu as jam buvau uzlipusi ant kojeles? Kiek tevai? Jo mokykloje net gi pasiilgdavau. Ir issigasdavau kai vienas namie likdavo… galvojau ar nieko nebus pridares? Sirdis buksuodavo vis labiau kai nuo jo tolsdavau…. Cha cha cha. Kai su juo zaisdavau jis musu avieciu kruma skainiodavo. Matydavo kad raudonas uogas skinome ir jis pirmesnis uz mus nuskindavo. Nepamirsiu as jo. Kad ir mirsiu ji prisiminsiu. Jaigu kas ji pagrobtu ir prasytu konors viska atiduociau, ka tik tureciau paaukociau kad tik ji susigrazinciau, vel pamatyciau… .
Skaitykite komentarus
1